Hejsan. I en traditionell film blir skurkarna ofta till slut besegrade-
- och slutet är lyckligt. Det kan jag inte lova för den här filmen.
Historien är inte slut.
Du i publiken är en del av konflikten.
Vad som har hänt och vad som händer nu är långt ifrån uppmuntrande.
Hur vi bemöter kommunisternas utmaning beror på er.
Vi står enade i hatet mot kommunistslaveriet.
- Sovjet är världens bästa lag. - Hockeyn bevisade Sovjets styrka.
När den stora röda maskinen sätts i rullning är den svår att stoppa.
Deras måltavla är oss. Våra institutioner, familjer och barn.
De skapar sin attack. Genialt spelat!
De visar inga känslor, men är ett mikrokosmos av sitt land.
- En sån dynasti! - Han är en superstjärna, världsbäst.
- Slava Fetisov, vilken försvarare. - Fetisov i mitten, och mål!
De var ett totalitärt lag. KGB fanns alltid med.
- De satte handbojor på honom... - Vill du spela för fienden?
Då åker du till Sibirien.
Och det vore galenskap att inte göra alla tänkbara förberedelser...
...för att vinna.
Okej, det är bara några saker om...
Det jag försöker få med i filmen är hur det var att bo i Sovjetunionen.
Och...
- Kan du beskriva dina känslor? - Jag är upptagen, vänta lite.
Okej.
Det jag menar är att amerikaner inte riktigt förstår...
...saker folk inte hade, inte de bra sakerna heller.
Finns det nåt du kan nämna, att man måste stå i kö...
...eller andra saker man var tvungen att göra.
Resa, eller grundläggande saker som vi tar för givet nu för tiden.
Som att man inte kunde resa, eller vad som helst.
Jag föddes i Sovjetunionen år 1958.
13 år efter andra världskrigets slut.
Hela landet låg i ruiner.
Vi hade förlorat 20 miljoner människor. Det är många.
Vi bodde i en av Stalins byggnader, en lägenhet på 40 kvadratmeter.
Inget rinnande vatten, ingen toalett, tre familjer.
Det var ett hårt liv.
Jag var ett glatt barn.
Jag spelade hockey.
Vi använde tomma burkar som puck.
Men vi hade kul.
Våra hjältar spelade i Röda arméns hockeyklubb, landslaget.
Hockey var den populäraste sporten i Sovjetunionen-
- för Sovjets hockeylag stod för det bästa av vad Sovjet hade åstadkommit.
Det var ett bevis för att Sovjets system var det bästa.
Det handlade egentligen om politik.
SPELA FÖR RÖDA ARMÉN OCH TJÄNA DITT LAND
Mina föräldrar sparade i flera år och köpte-
-handskar, hjälm och skridskor.
Det kostade säkert 250 rubler på svarta marknaden.
Det var mycket pengar för en sovjetisk familj.
Den sovjetiska militären drev Röda arméns skola för att få fram idrottare.
Det var en lång rad pojkar med klubbor och skridskor.
Det var föräldrar och far-och morföräldrar, en kö på flera kilometer.
När man beslöt att hockey skulle vara grejen-
-gick massor av pengar in i det.
De hade ett välorganiserat system.
Från barnsben till...
De plockade ut de bästa av de bästa hela tiden.
Och det här var ett landsomfattande system.
Jag var nio år gammal och stod i kö i säkert åtta-nio timmar.
Jag var helt slut.
Jag hade ingen chans. De sa: "Tack, kom tillbaka nästa år."
Så jag tränade 3-4 gånger om dagen.
Till slut var jag tillräckligt bra för att vara med i laget.
Jag var så stolt över att spela med landslaget.
Öronen ringer av attackmusik.
Hockeyklubben Röda armén grundades under Josef Stalin.
Stalin ville skapa idrottare som dominerade över de västerländska.
Isbrödraskapet kämpar hårt.
Vi litar på modet hos desperata.
Riktiga män spelar hockey.
Fegisar spelar inte hockey!
Åk utan rädsla!
Vi ska ge er övningar ingen nånsin har sett förut.
Ni kommer att kunna jonglera med klubborna och kasta dem runt huvudet!
Var är leendena? Ni spelar hockey!
Upp, snabbt!
Tarasov var fader till det sovjetiska systemet.
Och huvudtränare för Röda armén.
Den här mannen spelade en stor roll i mitt liv.
Mitt hjärta tillhörde Röda armén. Jag kom hit när jag var tio.
Tarasov utvecklade programmet.
Han har skrivit några böcker om hockey.
De låg bredvid min säng ända sen jag var liten.
Han beskrev spelet på ett enkelt sätt.
Hockey är en aggressiv sport, det är inte som tennis.
Jag tror inte att nordamerikaner är mer aggressiva än ryssar.
Men man hade nog olika uppfattningar om hur man spelade.
Tarasov, som var en otroligt kreativ man-
- såg hockey som ett otroligt invecklat spel av puckpassningar.
Sovjeterna spelar med mer finess och improvisation.
De kunde finta och kryssa sig fram makalöst fint.
Deras passningsspel var ett invecklat, konstnärligt mönster-
-som vi inte såg här hemma.
Vi betonade lagandan, det kollektiva.
Den som hade pucken var tjänare åt de andra spelarna.
Vi hade träningsläger tillsammans.
Mitt schacklag och landslaget i hockey.
De kom ofta till mig om de hade frågor om psykologisk träning.
Han hade teorier om att matcher skulle spelas som schackpartier.
Han studerade Bolsjojbaletten-
-och tillämpade det på hockey.
Titta på den här dansen!
Det är som boogie-woogie!
Sport är en konstform, det var vad Tarasov tyckte.
Kreativitet, en snabb hjärna och konstant snabbtänkthet-
-behövs för att bli lysande.
Min pappa var inte bara hockeytränare.
Han var en fantastisk mentor.
Han kunde se potentialen hos en ung människa.
Han utvecklade min patriotism, för oss är det viktigt.
Sen jag var tio år har det varit viktigt vad som stod på tröjan.
Namnet på laget, på mitt land.
Jag tillhör den stora nationen. Om man bär landslagsdräkten-
- är det ens skyldighet att göra sitt bästa för att representera landet.
För Sovjet var sport en slags krigsföring.
För dem var det inte bara en match, det var också-
-det man kan kalla propaganda.
Det visade att man var bäst, tack vare Sovjetsystemet.
Tack vare socialismen. Därför är vi bäst.
För tillfället är ni före oss.
Vi har mycket arbete att göra för att hinna ifatt er.
Men vi gör det. Vi hinner ifatt.
Vi går om er. Ni kanske skrattar nu.
Men när vi går om er vinkar vi och säger: "Hej då, kapitalism."
RYSSLAND HAR EN ATOMBOMB
Har du nånsin tittat på hockey?
Jag leker med dockor.
Vet du vad de här bokstäverna betyder: KGB?
Nej.
Du är född mycket senare, du slapp den organisationen.
Röda armén reser till Nordamerika för att spela mot de bästa lagen i väst.
En spelare vi inte såg i förra årets juniorliga-
-var den lysande försvararen Fetisov.
När vi åkte över Atlanten för att spela mot Ontarios bästa klubbar-
-när jag var 16 år var jag glad.
Det gick ett flyg i veckan. Det var tomt, för ingen flög.
Vanliga människor kunde ju inte lämna landet, på grund av systemet.
Jag åkte med för att garantera deras säkerhet.
Och för att förhindra att de flydde till väst.
Specialagenterna som var med oss gav oss passet innan passkontrollen-
- och samlade in passen igen när vi hade passerat gränsen.
Kanadensarna bokade in oss på ett femstjärnigt hotell-
- med takkronor och marmor. Alla fick varsitt rum och 100 tv-kanaler.
Vi kommer hit och äter!
Just nu har vi stor rea på frusen mat.
Frukt och grönsaker mitt i vintern.
Det hade vi aldrig sett.
I Sovjet fick vi bara fisk en gång i veckan.
Det var fisk på torsdagar.
När folk åkte utomlands, speciellt första gången-
-blev de förvånade över skillnaderna.
Vi fick 48 dollar i fickpengar.
Jag köpte tre par jeans, två shorts, massor av saker.
Det fanns inte i Moskva.
Men de fick aldrig se-
- de negativa sidorna av de andra länderna.
Det var hård kontroll, annars hade arbetet varit poänglöst.
Jag funderade aldrig på att rymma.
Aldrig. Vad betyder det?
- Att du var lycklig? - Att jag var lycklig.
Ikväll tar Kanada emot Sovjetunionen. Det är ett lag vi aldrig har sett.
Arenan var fylld, 12000 personer.
Jag var jättenervös. Vi hade dålig utrustning.
- Kanada mot Sovjet... - Fördel Kanada...
Kanada gör två saker bättre: Skjuter och åker skridskor.
Kanadensare, fans och sportkrönikörer är säkra på seger.
Vi slog dem i alla fem matcher.
Fetisov över linjen, han försöker komma in framför... De gör mål!
- Fetisov är tillbaka. - Fetisov är lysande... Mål!
- Mål! - Fetisov...
Och matchen är slut. Sovjetunionen har slagit Kanada.
Viacheslav Fetisov, kallad "Slava".
Han är en av de lysande unga stjärnorna i Röda arméns lag.
Han sägs kunna åka baklänges lika fort som de flesta kan framlänges.
Nu vill ungdomar spela som Fetisov.
- Vem gillar du bäst? - Fetisov.
Okej, Gabe. Då kör vi. Jobba.
Ni är vana att sitta sysslolösa i Amerika.
Ja, okej...
Jag vill fråga om Viktor Tichonov.
Hur blev han landslagstränare och hur var din relation med honom?
Tarasov fick problem, för hans lag gjorde mål, men det räknades inte.
Han blev så arg att han tog sina spelare av isen.
Tarasov stoppade matchen.
Vi spelade inte på 40 minuter. Och där uppe satt Brezjnev.
Brezjnev sa: "Vad fan är det här?"
De tog bort honom från landslaget. De straffade honom för det.
Chefen för KGB var ett fan av landslaget.
Tichonov var hans protegé.
Menar du att Tichonov var så mäktig inom...
Vad menar du med mäktig? Vad menar du?
Han är en del av systemet. KGB-chefen tillsatte honom.
Tichonov ogillades eller hatades av de flesta spelare.
Om vi inte lydde straffade han oss hårt.
Han drog in lönen eller hindrade oss från att spela.
En het diskussion. Vår vän mr Tichonov är irriterad.
Tichonov är kritiserad av spelarna. En har sagt att om han behöver-
- ett hjärta så vill han ha Viktors, för han har aldrig använt sitt.
Man såg att han skrek på dem-
- och han slog dem till och med på träningarna.
Han klockade dem rakt i huvudet, så här.
Jag är väldigt impulsiv.
Det är sån jag är, helt enkelt.
Det vet killarna. De vet hur de ska prata med mig.
- Han ser lite galen ut. - Tichonov hade bra förutsättningar.
Han hade det bästa laget i världen och mycket stöd från regeringen.
Han kunde få vilken spelare som helst i Sovjet.
Han kunde ta ut vem som helst och göra honom till spelare.
Kunde Tichonov bli framgångsrik utan oss? Jag vet inte.
Om vi hade kunnat nå framgångar utan honom?
Jag tror det.
Här fanns helt plötsligt ett lag som kunde slå Kanada.
Spelarna ansågs vara hjältar.
Och hockey blev oerhört populärt i landet.
Kan du berätta om ditt första OS?
Har du tid?
Jag vill ikväll diskutera den viktiga och snabbt förändrande situationen-
-i sydvästra Asien.
Sovjetiska trupper har invaderat den lilla, suveräna staten Afghanistan.
Ett Sovjetockuperat Afghanistan är ett steg-
- mot kontroll över stora delar av världens oljeresurser.
Det är en medveten satsning av en mäktig, ateistisk regering-
- att underkuva ett självständigt muslimskt folk.
Striderna fortsätter i Afghanistan. Invaderande sovjettrupper...
Världens vrede mot Sovjets ockupation har ökat.
Kalla krigets känslor blev väldigt, väldigt... heta.
Sen skulle USA anordna OS i Lake Placid.
Spelen fick en slags Kalla kriget-stämning.
Det är David mot Goliat när ett lag oerfarna collegespelare-
- ska spela mot veteranerna från Sovjet som anses vara bäst i världen.
I en träningsmatch några veckor tidigare vann Sovjet med 10-3.
Det visade på skillnaden mellan de två lagen.
Spänningen är hög, det är fullsatt.
Ur ett politiskt perspektiv kan matchen säkert ses på olika sätt.
Men det är en hockeymatch. USA mot Sovjet på en isrink i Lake Placid.
Då är matchen igång. Sovjet i rött och USA i vitt.
Det har gått 20 år sen ett amerikanskt lag slog Sovjet.
Pavelich till Schneider, och den går in!
- Vem hade trott att det var möjligt? - Det var slarvigt av Tretiak.
Tretiak på bänken, det är ovanligt.
Zhluktov passar till Makarov. Och Craig räddar!
Han skjuter, och det är mål!
4-3 till USA!
McClanahan är där, pucken är fortfarande fri, elva sekunder!
Tio sekunder, vi räknar ner! Morrow till Silk!
Fem sekunder! Tror ni på mirakel?
- Nummer ett, USA är bäst. - Det var ödet.
Säg till hela laget att vi är stolta. De är riktiga hjältar.
Det är en stor seger för alla och det bevisar-
-att vår livsstil är den rätta.
- Sovjetregeringen är inte glad... - De kommer att vidta åtgärder...
Här kommer en berättelse om hockey.
Ett lag i Sovjet grämer sig fortfarande över en förlust.
Förändringar har gjorts.
Efter OS-matchen sparkade Tichonov veteranerna.
Det var fel.
Det var de och alla grabbar runt omkring som var laget, inte han.
Efter den matchen blev arbetsbördan enorm.
Vissa spelare pissade blod.
Vi tränade fyra gånger om dagen på sommaren. Fyra gånger.
Vi hade en puls på 220. Kan du föreställa dig? 220.
Spelarna bodde i hockeyläger, isolerade elva månader om året.
De fick gå ut en helg i månaden, kanske.
Man vinner genom att träna stenhårt.
Tränaren måste se till att upprätthålla det.
Tränaren måste hitta-
-spelarnas bästa sidor.
Det är moroten och piskan, precis som med djur.
För att få ut det bästa ur odjuren måste man pressa dem lite.
Rysk cirkus.
Respekterade jag honom?
Som min tränare, ja.
Inte som person.
Sovjet är tillbaka efter förlusten 1980 i Lake Placid.
Inte många av dem är kvar i laget. Fetisov och några andra är kvar-
-men resten av laget är helt nytt.
Man måste vara född målvakt.
Jag är en förstörare.
Jag förstör motståndarens planer.
Vladislav Tretiak i buren. Den bästa målvakten i världen.
- Tretiak är nästan oslagbar. - Den bästa målvakten i historien.
Tichonov gavs färdigbyggt material.
Tarasov hade skapat stjärnor.
Det var hans som skapade de fem. De var bäst.
Ryssfemman.
Makarov, Larionov, Krutov, Fetisov, Kasatonov.
De är Sovjets starka kort.
När de fem spelade tillsammans var de oslagbara.
På vänsterkanten, nummer 24, Sergei Makarov.
Sergei Makarov var den farligaste spelaren i världen.
Makarov är en trollkarl, han hänger fast vid pucken och slänger in den!
Han kan göra mål var som helst ifrån. Han har gjort fler mål än nån annan.
Det är mål!
Nummer 9, Vladimir Krutov.
Han var en rysk tank.
Krutov är bara 1,75 lång, men väger 90 kilo.
Han var hjärtat i femmannaligan.
Centerforward är nummer elva, Igor Larionov.
- Igor var "professorn". - Varför var han det?
För att han var så tanig. Inte professor, "nörd", kanske.
Tanig men tuff.
Han lurade många.
Nummer sju, Alexei Kasatonov.
Alex Kasatonov. Han var min bästa vän.
Fetisov och Kasatonov har spelat tillsammans så länge-
- att de känner varandras rörelser instinktivt. Det funkar för dem.
Fetisov till Kasatonov. Han skjuter, i mål!
Vi var lagkompisar och rumskompisar.
Alex blev som en lillebror.
Mamma lagade mat åt honom och min morfar var som en morfar åt honom.
Det är svårt att ha en närmare relation mellan två män.
Han är förmodligen den bästa försvarare som nånsin spelat hockey.
Han var den bäste försvararen i hockeyns historia.
Nummer två, Viacheslav Fetisov.
Slava var ledaren, så klart. Som han åkte, hans karaktär.
Fetisov är stark. 1,85 lång och 93 kilo, han är ingen liten spelare.
Tichonov kom från byrån och sa:
"Jag har goda nyheter, du får stanna kvar i landslaget."
Jag sa: "Tack, men det ska jag inte."
Han sa: "Är du dum?" Jag sa: "Nej, det är jag inte."
Men när jag pratade med killarna ville de ha mig som lagkapten.
Och jag sa ja.
Jag vet inte varför de valde mig, men jag blev den yngsta kaptenen nånsin.
I Sovjets hockeylag håller man ihop linjen.
De håller ihop linjen och försvararna så länge de kan.
Vi var goda vänner i verkliga livet.
Alla var snälla och alltid redo att hjälpa varann.
Vi svek aldrig varann.
Hur var de som personer?
Vi var rätt lika.
Vi firade födelsedagar och familjehögtider tillsammans.
Vi tillbringade semestern ihop.
Vi var likadana.
Läste de? Hade de intressen? Hur var de?
Vi var likadana.
Varför frågar du samma sak?
De klickade från första början. De litade på varann och var stolta.
De kommer att bli ihågkomna som den bästa femman genom tiderna.
De hade ett sjätte sinne. De hade ögon i nacken.
Ibland kände man utan att se att ens partner var där.
Sovjeterna har fulländat passningsspelet.
Fetisov låg tvåa i målligan, fast han var försvarare.
Han spelade framåt och Makarov backade.
Allt var så här. Motståndarna visste inte vem de skulle täcka.
Fetisov, Larionov, Makarov, och mål!
Målen de gjorde var spektakulära.
Alla rörde vid pucken.
De hade otrolig talang. De höjde hockeyn till en konstform.
Ingen kunde stoppa dem. Vad de gjorde på isen...
Ja, de var bäst.
Sovjetunionen har besegrat Kanada-
-med 8-1 i Canada Cup.
Och publiken på arenan är tyst, med Scotty Bowman vid sidlinjen.
Vi hade Wayne Gretsky, Guy Lafleur, Gilbert Perreault.
Men de gav oss storstryk.
De har besegrat Islanders, Boston Bruins och nu Jersey Devils.
Sovjet har besegrat en Stanley Cup-segrare för första gången.
De vann med siffrorna 42-5.
- De är det bästa laget nånsin. - Ge dem medaljen och låt dem åka.
- Hockey blir inte bättre. - Ryssarna är så bra.
En man och en målvakt att ta sig förbi.
Det är så man gör. Det blir inte bättre!
Vi kan inte tävla med det.
När den röda maskinen sätter igång går den inte att stoppa.
Det är nu det gäller, och det här är matchen om guldet.
Det är Tjeckoslovakien mot Sovjetunionen.
Det är viktigt för sovjeterna, för de tog inte guld i Lake Placid-
- och om de inte tar det här skakas sovjetisk hockey i grunden.
Larionov, nummer elva, backar bakåt. Här har vi Kasatonov.
Tillbaka till Larionov. Krutov har den bakom buren.
Makarov är framför målet, här är Krutov.
Han passar till Fetisov.
Fetisov får fram den till Krutov, som skjuter... i mål!
Krutov! Det står 2-0 till Sovjet!
Det var den största dagen i mitt liv, min barndomsdröm var sann.
Jag höll i guldmedaljen.
Jag var världens lyckligaste man.
Min bror hette Anatoly.
Han hade blivit en av de bästa forwardarna i världen.
Han var som en son för mig, det var nästan tio år mellan oss.
Han dog i en bilolycka 1985.
Det var jag som körde bilen.
Att vara i en sån situation...
Jag ville inte leva.
Jag delar allt de går igenom.
All träning, all glädje och all sorg.
Förluster och segrar. Allt det positiva, och allt det negativa.
Andrei Khomutov fick reda på att han pappa snart skulle dö.
Han frågade Viktor om han fick åka och träffa sin pappa.
Han sa nej.
"Du måste träna inför nästa match."
Andrei fick aldrig mer se sin pappa.
Det var hårt att se att Tichonov kunde göra så.
Spelarna frågar varför jag gör vissa saker.
Varför skulle vi få bästa resultat?
"Vi kanske kan vila lite?"
Det är helt absurt.
De bodde i lägret i elva månader.
Och i 36 dagar var de hemma.
De fick aldrig komma ut ur lägret.
Vi kämpade mot Tichonov för att få bo hemma.
Men han sa att så här gör vi i mitt lag och så här gör vi i sovjets lag-
-i Sovjetunionen.
Jag bodde själv i lägenheten och när vi pratade i telefon-
- var det en kö bakom honom och alla lyssnade, de hade bara en telefon-
-och de var 24 killar.
Vi fem samlades och sa: "Om vi förlorar VM nästa gång"-
- "kanske de sparkar honom, så att vi kan få bättre liv."
Vi frågade oss ofta varför vi måste lida så mycket.
Varför spelar vi för en kille som inte respekterar oss som människor?
Under Sovjettiden måste individen lyda blint och hade ingen talan.
Om han sa emot kunde karriären vara slut.
Det är så många matcher och man är aldrig hemma.
Förut när jag kom hem kände Dima inte igen mig.
Jag frågade var pappa var, och då visade han ett fotografi.
Ungdomen slösades bort. Nyår, semestrar, födelsedagar...
Man är alltid tillsammans med laget utan sin fru och sina barn.
Vid 32 kände jag mig gammal och utsliten.
Jag ville ha frihet att träna själv, eller sluta spela. Så jag slutade.
Hela Sovjetunionen upplevde stor desillusionering.
År 1985 kunde en stagnerande Sovjetunionen-
- inte längre konkurrera med västvärldens ekonomier.
I över 70 år var Sovjetunionen ett stängt samhälle.
Järnridån var verklighet.
Tron som hade hållit ihop samhället så länge-
- den grundläggande, idealistiska tron, började försvinna.
Med landet i kris föreslår Gorbatjov reformer som kallas-
- PerestrojkaochGlasnost. Omstrukturering och Öppenhet.
Kära kamrater, delegater.
En ny demokratisk era är här.
Dessa reformer innebar friheter utan motstycke för sovjeter.
Tror du att folk insåg att det var slutet på Kalla kriget?
Vad är Kalla kriget?
Vad handlar det om?
- Det är... - Pengar? Affärer?
- Förmodligen, tror du det? Resurser? - Jag tror det. Inget annat?
- Jag tror att det handlar om rädsla. - Rädsla för vad?
- Nationell säkerhet, va? - Det är skitsnack.
Ryssarna är på väg. Några av de största stjärnorna i Sovjetunionen-
- får resa västerut och spela om stora pengar.
Sovjetiska idrottare är populära.
New Jersey Devils har erbjudit Viacheslav Fetisov-
- en halv miljon dollar för ett år i laget.
Vi tror att de höjer nivån på hela hockeyligan.
Det enda skälet till att tränarna funderar på att sälja spelare-
- är att politbyrån säger att deras understöd kommer att sjunka.
Försäljning av Fetisov till New Jersey är en utväg.
Tränarna vill det inte, men i kampen mellan kapitalism och socialism-
- visar sig pengar vara det stora lockbetet.
Om man är sovjetisk spelare och ser den dystra framtiden-
- och sen ser på spelarna i NHL och allt vad de har-
- med pengar, bilar, hus och semestrar...
...så kommer man att vilja sticka så fort man kan.
Tichonov kom till lägret från politbyrån och sa:
"Om du gör bra ifrån dig i OS i Calgary, om ni vinner guld"-
- "så blir du den första sovjeten att spela i NHL."
Jag sa: "Okej."
Sovjetunionens ansikte, Slava Fetisov.
Sovjets lagkapten Viacheslav Fetisov-
-representerar sitt lag på pallen.
Jag var så glad.
När vi kom hem igen fick jag ta emot Kremlin, Lenin-utmärkelsen.
Landets finaste utmärkelse.
Sen blev jag kallad till ett samtal mellan tre män.
Sportministern, Tichonov och jag.
Ministern sa: "Du förtjänar det, vi låter dig åka, lycka till."
Sen sa han: "Eller hur, Viktor?"
Vet du vad Viktor sa?
"Du har rätt, men jag behöver honom i ett år till."
"För vi... kan inte ersätta honom."
"Den 2 januari har vi superserien mot New Jersey."
Han lovade att efter den matchen så skulle jag få avsluta säsongen i NHL.
Fetisov åker tillbaka och hämtar den. Årets spelare fyra gånger.
Fetisov gör mål! 4-0 för Röda armén.
Kommer Slava Fetisov till NHL?
- Han har möjlighet att stanna här. - Nu?
Inte nu. Så småningom.
Offentligt sa han att jag fick åka...
Men inombords...
Men inför mig sa han nej.
Hur ser situationen ut? Vi hör "ja", sen "nej", sen "kanske".
Svaret ligger hos Sovjets regering.
Slava Fetisov vill spela i NHL.
Men vi har ingen kontroll över vad som händer, inte Fetisov heller.
Lou Lamoriello visade mig runt i New York.
Han sa: "Idag fick jag veta att de aldrig släpper dig."
"Så här ska livet vara. Du borde stanna här."
När Lou bad dig att rymma, funderade du på det då?
Nej. Jag kan inte rymma från mitt land.
Jag kan inte...
...göra nåt olagligt.
När jag kom hem kallade jag till en presskonferens.
Jag sa: "Jag spelar inte för Tichonovs lag längre."
"De lurade mig."
"Jag är trött på Tichonovs diktatur."
"Jag vill inte spela för en tränare jag inte litar på."
Dagen artikeln kom ut-
-så slutade telefonen ringa.
Folk vi kände slutade prata med oss.
Ingen sportanläggning i landet släppte in mig.
När man kom dit kände folk igen en och beundrade en.
De böjde på huvudet och sa: "Nej, Slava, du får inte åka skridskor här."
"Om vi låter dig åka så dödar de mig."
Agenter placerades i deras bekantskap-
-så att vi visste vad som hände.
De var bara schackpjäser-
-som flyttades runt.
När man är hemma och vet att de har bilar placerade i närheten...
De kommer att följa efter en och försöka lyssna på samtal.
Vad är det värsta de kan göra?
Vad som helst.
Vad som helst. Om de ville sätta Slava i fängelse, vad tror du?
Slog de honom?
I Kiev.
Vad hände?
Vad som hände...
De försökte sätta Slava i en bil och köra honom till polisstationen.
De satte på honom handbojor och satte fast honom.
Sen slog de honom till klockan fyra på morgonen-
- när de ringde Tichonov, som kom och hämtade honom.
Då hörde vi Tichonov skrika:
"Gör vad som helst, lås in honom, men släpp inte ut honom ur landet!"
Utan att ha nånstans att träna besökte Fetisov Anatoli Tarasov.
Om Slava inte får vara med i laget, vad gör ni då?
Då vägrar vi nog spela i VM.
Ni är tre, vilka andra?
Det finns andra som stöder oss.
Krutov stod upp för mig, tillsammans med Makarov och Larionov.
Krutov har alltid varit tyst.
Men när han ser att nåt är fel på allvar så kliver han fram.
Det låter annorlunda när det kom från honom, som inte pratar hela tiden.
Det är väldigt kraftfullt.
Kan du berätta hela historien?
Det är viktigt, för det är väldigt personligt.
Slava skulle åka.
Jag stannade för att spela.
Jag var förvånad över att Alex inte var med de andra killarna i tv.
Min bästa vän sa: "Nej, jag följer inte med."
Jag blev väldigt förvånad.
- Det är en lång historia. - Ja, men du vet...
Det är vårt lands historia.
Han sa offentligt att jag hade gjort fel.
När jag lämnade laget.
Han ställde sig på Tichonovs sida i det här.
Det är den roligaste delen.
Ni var ju bästa vänner. Jag vill veta hur... Du vet.
Det är inte läge.
Ledsen.
Fortsättning följer.
Nästa fråga.
Det var en specialavdelning-
-som skapades i KGB.
Vill du säga nåt?
Ta av dig glasögonen. Du ser inte mig i de där mörka glasögonen.
Lägg av, de är transparenta. Jag ser dig.
- Titta på solen. - Jag gjorde precis det. Jag tittade.
Jag har också solglasögon.
De är vita. Som den här färgen.
Fortsätt.
När började det gå fel?
Det började nog med incidenten med Mogilny.
Nummer 14 är Alexander Mogilny.
Många säger att han är världens bästa 18-åring.
Jag frågade om han ville spela i NHL.
Jag skulle vilja det, men det är intressantare att spela i Sovjet.
Om vi erbjöd dig en miljon i kontanter.
Skulle du komma och spela i NHL då?
Mogilny hoppar av!
Sovjet var där och spelade, och en morgon var Mogilny borta.
Rymningen började med ett samtal till NHL: s Buffalo Sabres.
- Var du där för att hämta honom? - Vad menar du?
Jag var i Sverige för att träffa honom, på hans begäran.
Mogilny ansågs vara en förrädare, för han var med i armén.
Han rymde, som de säger.
Det var, hur ska man säga... olagligt.
Här njuter folk av livet. Alla har ett eget hus, en egen bil.
Men det är inte poängen.
Där borta levde jag som en hemlös hund.
Varför brydde sig regeringen om hockeyspelare som rymde så mycket?
Det går inte att skilja ut hockey. Man sa inte: "Å nej, en hockeyspelare!"
Det var inte så regeringen reagerade.
En rymning kunde leda till en trend.
Det var ett stort hot mot Sovjets makt.
Politiskt sett varje gång nåt sånt här hände-
- så användes det i media. Det var en seger i väst och en förlust för Sovjet.
Hockey-och sportmyndigheter i Sovjet insåg-
- att det var bättre för dem och för systemet att låta spelare gå till NHL-
- så att de inte flydde, för det skadade landets rykte.
Sen började de förhandla. "Okej, myndigheterna låter dig åka."
"Men du kommer att tjäna 1000 dollar i månaden."
"Det spelar ingen roll vad du får, pengarna få du ge ambassaden."
Jag sa: "Aldrig, då åker jag inte."
"Är ni galna?" Och de sa: "Är du galen?"
Efter ett par dagar ringde de och sa: "Vi har tillstånd från politbyrån."
"Du har varit så duktig i landslaget"-
- "så vi ger dig tio procent av din lön."
"Det här är ett speciellt erbjudande, bara för dig."
"Ingen behöver få veta nåt om de tio procenten."
Jag sa nej.
Sen blev det 20 procent och 25 procent.
De ringde min mamma och min fru för att skrämma dem.
Mamma sa att de hade förklarat. Hon sa: "Du har ingen chans."
"De släpper dig inte, du får problem. Kämpa inte emot."
Igor Larionov skrev på ett kontrakt och åkte.
Ryssarna är här. Igor Larionov, center.
Vancouver, en spelfördelare.
NHL betalar Igor och andra Sovjetveteraner för att spela här.
Sovjetiska spelare i NHL måste lämna en stor del av lönen-
-till sitt land.
Men för familjen Larionov är det värt det.
Det var helt annorlunda i Moskva.
Om de förlorade fick han inte komma hem.
Han var nöjd med att dela 50/50 med systemet.
- Vem då, Igor? - Igor, Sergei och Vladimir.
De nöjde sig med 50 procent.
Jag sa nej.
Och jag var ensam.
De sa: "Vad vill du ha?" Och jag sa: "Mitt kontrakt."
Problemet är att försvararens liv kontrolleras av myndigheterna.
Fetisov är officer i armén och spelar för dess lag.
Laget och Fetisov har godkänt det. De väntar bara på försvarsministern.
Yazov. Dmitri Yazov var försvarsminister.
Den näst mäktigaste mannen i landet.
De kallade mig till försvarsmyndigheten.
De försökte tala mig till rätta. De satte uniform på mig.
Det är ett jättekontor.
De sa: "USA är din fiende, du får inte åka till USA."
"Vill du inte spela? Då får du inte spela nånstans, nån gång."
Då hände nåt inom mig. Jag tänkte att jag måste säga nåt.
Jag måste ju få ut nåt av besöket.
Jag visste att jag aldrig skulle komma tillbaka dit. Nånsin.
Jag sa: "Herr minister."
"Om du inte håller dina löften är du ingen minister."
"Låt mig gå från armén. Tack så mycket." Sen gick jag.
Han skrek och skällde. "Din jävel, vill du spela för vår fiende?"
"Jag kan skicka dig till Sibirien, så att du aldrig kommer ut!"
Men jag vände mig inte om. Jag gick.
Tio dagar efter det fick jag mitt pass och skrevs ut ur armén.
Det första arbetsvisumet till USA.
Vänta lite, backa tillbaka.
Jag fattar inte varför Yazov lät dig åka om han var arg på dig.
Jag är inte historiker.
Jag hade en känsla av att landet försökte ändra på nåt.
Det varPerestrojka men han ville inte förändra nåt.
Alla var rädda. Det är förståeligt.
Det är som att vara i ett mörkt rum och försöka hitta en mörk katt.
Det är inte särskilt roligt.
Okej...
Du ska spela hockey för vår nation.
Med stor talang.
Du kommer att vara toppen.
"Coach's Corner", med Don Cherry!
- Du ser glad ut, vad är det? - Jag tänkte komma och vara schyst.
Det är ju första programmet, så prata inte om ryssar och sånt.
Låt dem komma... Aldrig!
Jag vill inte ha dem här, inte spelarna heller. Vi ångrar oss!
Ingen gillade mig i USA. De visste inte vad jag gick igenom.
De tänkte på mig som en av de onda, en kommunist.
Sovjeterna ska komma hit och spela, men vissa spelare gillar inte det.
Det är en känslig situation, för...
...man vill inte förlora jobbet, och de tar ju nåns plats.
Oj, där lappar Clark till Fetisov!
Han slår inte tillbaka!
Fetisov såg ut att tänka: "Vad sysslar du med?" när Clark började.
Vi tittar på det igen.
I fruarnas lounge satt jag i ett hörn-
- och de andra i ett annat hörn. De satt och pratade på sitt språk.
Jag förstod inte vad de sa, och så tittade de mot mig och skrattade.
Jag tänkte: "Vad pratar de om?"
Tränaren hatade ryssar. Hur ska man kunna spela för-
- killen som hatar en för att man är sovjet?
Hockey här var en mer brutal form av sporten-
-med armbågar...
...höga klubbor och individualistiskt spel.
De hade ingen finess.
De var så enkla.
De var inte kreativa. Det var ligans sämsta lag.
Om man var öppen så åkte de iväg från en.
Man hamnade på rumpan och de såg på en som om man aldrig hade spelat förr.
Livet utmanar en hela tiden.
Helt plötsligt togs han ut av New Jersey Devils.
- Kasatonov. - Han överskuggas lite av Fetisov.
Han är en duktig spelare.
Sa du till tränarna att du inte kunde spela med honom?
Ingen bryr sig ett skit om vårt förhållande.
Han måste spela.
Det var inte vänskap eller laganda längre.
Det var konkurrens. Det var hårt.
Lita på mig.
Fetisov och Kasatonov. Vänner utanför isen, försvararpartners på isen.
Jag kom till USA för att spela hockey.
Inte för den här skiten.
Välkommen till stora ligan, Vladimir.
Sovjeterna i NHL har problem. De är för gamla eller för långsamma.
De är förvirrade och försöker stila.
De passar när de borde skjuta och det gör nordamerikanerna arga.
De är inte här för att dansa balett.
Det är en ny erfarenhet för mig att spela för det förlorande laget.
Jag ber fansen ha tålamod.
Det fungerade inte för mig i NHL.
Men det gjorde inte så mycket.
På det stora hela blev mitt liv bra. Allt är okej.
När man kommer från ett system där allt var disciplinerat som för grabbarna-
- och man kommer till en helt annan miljö-
- där man ska organisera och sköta sitt liv själv-
-hamnar man lite vilse.
Jag var 36.
Och de bytte mig från New Jersey till Detroit.
- Saknar du Larionov och de andra? - Självklart, vi spelade ihop länge.
Man saknar dem man står nära, naturligtvis.
Jag tänkte: "Jag gör nåt fel."
"Jag har alltid varit framgångsrik, och nu förlorar vi."
Tycker du att sporten är roligare här?
Jag kom ut ur omklädningsrummet och såg min fru stå för sig själv.
Hon grät.
"Varför gråter du?" - "Det var nog vår sista chans."
Men jag sa: "Nej."
Jag hade två val: Att packa ihop och åka hem eller att kämpa.
Yazov leder en militärkupp motPerestrojka.
Hundratals stridsvagnar kör in i Moskva.
Men övertagandet har inte skett utan motstånd.
Kuppen misslyckas.
...det förväntades inte ske så här fort.
Omfattningen av förändringarna var absolut inte förväntade.
Jag avgår härmed från min post som president för Sovjetunionen.
Det Kalla kriget och kapprustningen är över-
- liksom militariseringen av det här landet och hotet om kärnvapenkrig.
När Gorbatjov avgick upplöstes Sovjetunionen.
Ryssland blev en självständig stat bredvid 15 nya länder.
Jag önskar det bästa för er alla.
Jag visste hur bra de var. Jag hade ju sett dem spela.
Sovjeterna slutar aldrig åka, de är ständigt i rörelse.
Deras hockeystil störde våra målvakter och försvarare-
- för man är van vid nåt, och helt plötsligt gör motståndarna nåt annat.
Kanadensarna hamnar mitt i den sovjetiska strömvirveln.
Vi hade tre som kom samtidigt, Konstantinov, Fedorov och Kozlov.
Och så lyckades vi få Larionov. När vi fick den fjärde ryssen-
-ville vi ha en till, en försvarare.
Och vi fick Slava Fetisov. Han var 37 eller 38 då.
Vi tog en chansning med honom.
När de fick spela tillsammans och utforma sitt eget spel-
-blev vi överraskade.
Sovjetsymfonin stämmer instrumenten.
De åkte fram och tillbaka och gjorde många passningar i egen zon.
Om de inte ser en möjlighet att göra mål åker de tillbaka och börjar om.
De spelade en helt annan slags hockey.
Att vara i samma lag igen, det var som en fisk som var tillbaka i vattnet.
Man vet aldrig vad de ska göra härnäst!
Vi blev direkt yngre och njöt av att spela.
Runt arenan verkar ryska vara andraspråket.
Många klagar på det.
Men de spelar för oss, och de är bra.
Han blir tacklad av Fetisov.
Jag lärde mig inte systemet så mycket som jag hade velat.
Men jag lät dem göra det de ville göra.
Han kom in och sa: "Jag vet inte vem som lärde er att spela så här."
"Men jag vill be er om en sak."
"Ändra inte på nåt."
Det är första matchen i Stanley Cup-finalen!
Jag letade efter Igor direkt.
Och jag sa: "Igor, vi åker tillsammans."
Det är verkligen den amerikanska drömmen.
Sen sa jag till Gary Bettman: "Jag måste ta med den till Moskva."
Han sa: "Är du galen, vi släpper aldrig iväg den till Moskva."
Jag sa: "Jag vill ha bucklan i Moskva."
"Slava, det är omöjligt." - "Vad menar du med omöjligt?"
Det är underbart att vara hemma. Hemma är Röda armén, såklart.
Jag började här när jag var åtta.
Och jag åkte härifrån när jag var 31.
Det är märkligt. Jag lämnade ett land och kom tillbaka till ett annat.
Det kändes inte helt rätt.
När jag kom tillbaka till Moskva var det helt annorlunda.
En annan inställning, en annan kultur, allt var annorlunda.
Att kapitalismen blomstrar är tydligt.
Vissa tjänar mycket pengar. Men vissa problem blir värre.
Många i Moskva och Leningrad försöker tjäna snabba pengar.
Att verka utanför lagen är ofta mer effektivt än innanför den.
Ryssar tyckte inte om korruptionen.
De skyddades inte av domstolarna.
Den vanliga polisen kunde göra vad de ville med en.
Landet hade inga hjältar, inget system, ingen struktur.
Alla yrde runt och försökte tjäna pengar. Så ville inte jag leva.
Allt handlar om materiella saker, pengar, finanser.
Landets kris speglas i hockeyn.
Atlanta Thrashers väljer, från ryska förstadivisionen...
...Ilya Kovalchuk.
- Nail Yakupov. - Alexander Ovechkin.
Lagen har inte pengar nog att hålla kvar spelare i laget.
Yo, det här är Alexander Ovechkin.
Sen 1989 har mer än 500 ryska spelare draftats.
Vi glömmer vår patriotism.
Vi skäms över vad vi var.
Vi ska testa Alexander Ovechkin genom att fylla de här ryska dockorna-
- med rysk dressing, sen ska han skjuta på dem.
Vi förlorade nåt.
Vi förlorade vår stolthet.
Vi förlorade vår själ.
Skulle du hellre ha velat ha kvar Sovjetunionen?
Skulle du ha velat att det inte hände? Du åkte ju iväg.
Du vet...
Ja, men...
Det är inte rätt fråga.
Jag är politiker nu. Det var så jag kände för 20 år sen.
Jag var ledsen.
Jag spelade för landet i många år. Jag var stolt över vårt landslag.
När Putin bjöd in mig var det 2002.
Det hade inte varit Sovjetunionen på 11 år.
Putin sa: "Slava, det räcker. Kom hem nu."
Sport är en livsstil. Jag är bara en del, men jag ska göra mitt bästa.
Vladimir Putin gjorde mig till sportminister.
Sport borde vara en livsstil.
Jag är bara en liten del i ett stort system, men jag gör mitt bästa.
De som styr det här landet föddes i Sovjet, gick i sovjetiska skolor-
- var medlemmar iKosomol. De skapades av sovjetsystemet.
Det är så de är. Många av problemen har sin grund i det förflutna.
De försvinner inte så här.
Det är enorma mängder arbete. Det är 20 timmars arbete, varje dag.
Det finns många problem. Vi behöver infrastruktur, pengar...
Jag måste tänka på barnen, veteranerna.
Jag måste försöka bygga nåt bra av det som har hänt.
Vi bygger upp en juniorliga, och 300 nya skridskorinkar.
Vi tog hem OS till Sotji.
Vi är glada att vara tillbaka i vårt hemland.
Jag tror att landet behöver oss.
Alex Kasatonov kom också tillbaka till Ryssland.
Han blev vice ordförande för hockeyklubben Röda armén.
Alex utsågs av sportminister Slava Fetisov.
Vi gick igenom mycket, och jag är glad att vi är som bröder igen.
Väldigt nära vänner.
Vi är vänner. För mig är det väldigt viktigt-
- att ha dem nära som man gick igenom mycket med, bättre än att hitta nån ny.
Vi är fortfarande vänner. När vi spelade stod vi varann närmare.
Jag drömmer om hur vi spelade ihop.
Vladimir Krutov gick bort en månad efter den här intervjun.
Sergei Makarov och Igor Larionov är numera hockeyagenter-
- för ryssar som vill spela i Nordamerika.
Vladislav Tretiak är medlem i den ryska duman-
- och ordförande i ryska hockeyförbundet.
Han spelade aldrig i NHL.
Först och främst, en stor applåd till vår fantastiska sovjetiska tränare!
Orden räcker knappt till för att beskriva den här tränaren!
Tyvärr säger Viktor att han inte kan prata idag.
Viktor Tichonov tackade nej till att bli intervjuad.
Det viktigaste för mig är att pränta in i barnen hur viktiga lagkamrater är.
Att göra saker tillsammans.
Att vara stolt över laget man spelar i.
"En enastående atlet kan inte tillhöra enbart sig själv." Anatoly Tarasov.
Jag spelade professionellt i 23 år.
Mer än 1800 matcher.
Jag hade aldrig roligare än när vi fem spelade tillsammans.
- När du dör är det här ditt eftermäle. - Ja, du är schyst.
Jag har tur som har dig.
Vi har båda tur, som har varann.
Det är ännu bättre.
- Kalifornienkille, schyst. - Chicago.
"Tre saker kan inte döljas länge: Solen, månen och sanningen."